- Tidligere: - Er du virkelig troldmand?
Tro, hvad I vil. Jeg bruger ikke kraften.
- Hvorfor? - Fordi den koster dyrt.
Det er forbi. Vi må glemme det. Jeg må gøre klar til mit bryllup.
Denne bys kvinder er nu under min beskyttelse.
Exham er nu en del af Camelot.
Vi forstår. Han er Deres bror, men kaos nærmer sig for hver dag.
Alt, der var sikkert, da min far herskede -
- er nu truet.
Da Zeus spurgte sin datter Artemis, hvad hun ønskede sig i treårsgave -
- bad hun om at få seks ønsker opfyldt.
Den første ønske var at få lov til at leve sit liv -
- uden at blive distraheret af kærlighed og ægteskab.
Jeg kommer nu, Bridget.
Læg nogle kræfter i, drenge. Det er kongens ordre.
Det er godt nok et stort territorium.
- Vil de her gøre en forskel? - Det tror kongen.
De er flotte, indtil nogen laver brænde af dem.
Fanerne viser, man er på Arthurs jord og under hans beskyttelse.
Sadl op, alle sammen. Vi skal arbejde.
- Hvad mener du? Vi arbejder jo. - Vi har vigtigere ting at gøre.
Vi skal hen til dit barndomshjem og hente din fars bogsamling.
Det kræver vel ikke alles hjælp.
- Bøger er værdifulde som guld. - Det ved han godt.
Tiden er inde. Vi har et våbenlager. Vi skal også have et bibliotek.
Så følg med.
Er alt i orden?
Ja. Jeg havde bare ikke troet, jeg skulle tilbage dertil.
Det går for langsomt. Gulvene skal forstærkes -
- flere kamre skal ryddes og alle planterne skal væk.
Og loftet i salen skal repareres.
- Deres Højhed! Guinevere er væk. - Hvad mener du?
Hun red ud helt alene.
- Hvor skulle hun hen? - De må tale med budbringeren.
Hendes far er syg og har kun få dage igen.
Han bad mig hente hende, men måske er han allerede død.
- Kan vi sende nogen efter hende? - De fleste er ude. Jeg rider selv.
Gør plads for kongen!
- Hvor længe har de ventet? - De kom ved daggry.
Alle ønsker det samme. At tale med kongens søster.
Jeg sagde jo, de ville komme. Din indflydelse vokser.
Knæl ikke.
- Hvorfor er I her? - Det gælder min søn.
Hans far forlod mig for syv år siden.
Nu vil han have drengen som karl, men han bør blive hos mig.
Skal jeg løse jeres tvist?
Jeg har en gave med. Mælk fra min hjord.
Er du faderen? Hvorfor skulle du få ham?
Hun har holdt ham væk fra mig.
Jeg har brug for hjælp, og han er den eneste familie, jeg har.
Sværger I begge at rette jer efter min beslutning?
Så køber jeg barnet af jer. I får en god pris for ham.
Han kan blive tjener her. I får fem geder til gengæld.
- Det var ikke mit ønske. - Fem geder og to får.
Nej...
Ti geder og fem får. Han er ung, men stærk og arbejder godt.
- Syv geder, tre får. - Det må De ikke!
- Ni geder. - Otte.
Og tre får. Så er han Deres. Betaling på stedet.
Udmærket.
Barnet bliver hos sin mor.
Hvad? Vi blev enige om en handel.
Du solgte din søn for en slik. Du er ingen værdig far. Forsvind.
Tak.
Du har en god mor. Sæt pris på hende.
Næste.
Gerningsmændene kan stadig være her.
Hjælp...
Det skal nok gå.
Min hustru... Skånede de hende?
De skyldige er vist redet videre.
Skal jeg dø?
Ja. Hvad du end tror på, er tiden inde til at finde fred.
- Kan du ikke hjælpe ham? - Kan du?
Du har jo kræfter, ikke?
- Hvad tror du, jeg er i stand til? - En mand behøver din hjælp.
Timen kommer for os alle. Hans er kommet nu.
Hvad siger I? Hjælp mig.
- Vær nu sød... - Dine skader er for svære.
Vi beder for din sjæl.
- Må jeg hjælpe dig? - Ja.
Jeg graver en grav.
Guinevere. Du red af sted alene.
- Min far er døende. - Det hørte jeg. Det gør mig ondt.
Stop.
- Han bor hos sin søster ude østpå. - Det er en farlig rejse.
Hvad ville du selv gøre?
Tak.
- Hvor skal du hen? - Mod øst.
Ikke gennem skoven. Der skete et overfald i går.
- Det er intet sted for Deres hustru. - Jeg er ikke hans hustru.
- Det angår ikke mig. - Hvor længe har det stået på?
Altid. Når folk kommer herop, er de sårede og bange.
De vil bare overleve. Det skulle blive bedre med den nye konge -
- men han har ikke gjort noget for os.
Måske gør han sit bedste. Det er en svær opgave.
Han ville jo have opgaven. Han burde klare det bedre.
- Jeg tager med. - Du er i større fare end jeg.
- Skal kongen færdes alene? - Jeg har ikke fane og segl med.
Uden for Camelot ved ingen jo, hvordan jeg ser ud. Tydeligvis.
- Bliver du såret på grund af mig... - Vi rider langs kysten, ikke skoven.
Leontes reddede mit liv. Jeg må da hjælpe min ridders hustru.
Jeg følger dig hen til din far.
For Leontes skyld?
- For jeres begges skyld. - Ikke af nogen anden grund?
Fortiden ligger bag os.
Tak.
Hun hviler.
- Hvor skal I hen? - Jeg må tale med kongens søster.
Hun møder folk i rækkefølge, og der er mange i dag.
Porten åbnes igen i morgen.
Nej. Hun skal tale med os. Nu.
- Tænker du på det, kvinden sagde? - Hvordan får jeg det til at fungere?
Går vi mod nord, er øst blottet. Går vi mod øst, angribes vi sydfra.
Hver gang jeg begår en fejl, er jeg skyld i dødsfald andre steder.
Alle sætter deres lid til mig nu.
Jeg så, hvordan du håndterede retstribunalet med Katelyns far.
Du lyttede og afhørte.
Alene det faktum, at du indkaldte til forhør...
Du forstår folket og bryder dig om dem. Det er godt.
Familiefejder, jordtvister... Du løste det hele på ypperlig vis.
Når tiden er inde, er det deres pligt at være loyale over for dig.
Men netop nu må du koncentrere dig om dine nye kræfter.
Du bad om dem, men vil alligevel ikke bruge dem.
- Hvorfor? - Du ved hvorfor.
- Jeg kan ikke klare at være hende. - Det nytter ikke.
Du har en gave. Brug den.
Undskyld, men der står en kvinde udenfor, der vil tale med dig straks.
- Hun må vente på sin tur. - Det har jeg sagt, men...
Hun siger, De er i alvorlig fare.
Tænker du på din far?
Jeg følte, han kaldte på mig i nat.
- Jeg har aldrig drømt om ham før. - Vi skal nok nå frem.
Ville du hellere have dit gamle liv tilbage?
Det ville betyde, mine forældre var i live.
Men så ville intet af dette være sket, og det elsker jeg jo.
Du siger det, som om du burde skamme dig.
Det indser jeg først nu.
Hvem har kaldt på mig?
- Vi må tale sammen i enrum. - Jeg har intet at skjule.
Måske ikke Dem, men kvinden ved Deres side har.
Kender I hinanden?
- Det ved jeg ikke. Løft sløret. - Du giver ikke mig ordrer.
- Har du fortalt det? Ved hun det? - Jeg ved ikke, hvad du mener.
Kongens søster huser en djævel.
Hvorfor skjuler du dit ansigt? Må jeg se det?
Ja, så vil De måske forstå.
Hvordan er det sket?
Min datter var inde i huset. Hun sendte bud efter mig.
Men jeg kom for sent.
Jeg var inde i huset, da det begyndte at brænde.
Flammerne bredte sig som selveste Djævlen -
- over døråbningerne og gulvene...
Og så hørte jeg hende.
- Hvor skete dette? - I klostret hinsides havet.
De var der selv en gang. Er det derfor, De lukkede hende ind?
Jeg kom for at hjælpe hende. Hun havde brug for mig.
Naturligvis. Du troede, ingen ville finde dig.
Men jeg har gjort det til min opgave.
Du påsatte branden.
- Klostret brændte på grund af dig. - Nej.
Jeg slæbte mig selv ud, og jeg så dig.
Du gemte dig, mens min datter døde.
- Hvad ønsker du? - Gengældelse.
I hvilken udstrækning?
Jeg mistede min datter. De må dømme kvinden, De har huset.
Hun skal henrettes.
Hvordan var svømmeturen? Var vandet koldt?
Iskoldt, men jeg er nødt til at svømme.
Hvorfor?
For at glemme mig selv. For at undslippe verden et øjeblik.
Kongens festmåltid...
Tak.
- Hvorfor reddede du ham ikke? - Jeg kan ikke forhindre dødsfald.
- Er du ikke troldmand? - Ordet er en fornærmelse.
- Er kraften tillært eller medfødt? - Ingen af delene.
- Hvor kommer den fra? - Det er en tanke, der manifesteres.
- Det giver ingen mening. - Skulle det være en gave fra Gud?
- Det ville jeg forstå bedre. - Der er kræfter i ilden.
Og i vinden, vandet og jorden...
Jeg kan kontrollere disse elementer -
- i beskeden udstrækning.
- Det er Gud, der virker gennem dig. - Nej, for Gud findes ikke.
Jeg fulgte dig fra Uthers dødsleje til Camelot.
Jeg beder kun om, du respekterer min tro.
Som du respekterer min?
Jeg forstår den ikke, men jeg respekterer den alligevel.
- Jeg kalder dig ikke djævel. - Hvad kalder du mig så?
Måske en engel.
Meget har man kaldt mig, men aldrig engel.
- Perfekt... - Kan du lade alt dette blæse væk?
Nej, det er for omfattende. Prisen vil være for høj.
- På hvilken måde? - For min krop og min sjæl.
Og for dem, jeg omgiver mig med.
Det er en afhængighed -
- som jeg kæmper mod hver vågen stund.
- Ikke nu. Bare ikke nu. - Mangler De noget?
Og så foran folket! Hvad vil de ikke sige?
Rygtet spredes. " Morgan dømmer andre, men beskytter en morder."
- Der var ikke mange... - De vil sladre!
De elsker at sladre. Vores arbejde må ikke undergraves.
- Hvor kunne hun gøre det mod mig? - Hvad vil De gøre?
Jeg har intet valg.
Det kræver en offentlig høring. Kendsgerningerne skal frem.
- Tror De, det er sandt? - Afhør mig ikke.
Undskyld. Det var ikke sådan ment.
Hvorfor lige nu, hvor folk er begyndt at tro på mig?
Sybil har bedt om at møde Dem.
Så hun kan lyve for mig og manipulere med mig?
- Fortæl hende, jeg er utilgængelig. - Er De sikker?
Jeg kan sørge for, ingen får det at vide.
Sig, vi ses ved høringen i morgen. Dér vil sandheden komme frem.
Hvad gør De, hvis det er sandt?
Det var alt, Vivian.
Hvad tror du, de er for nogle, dem deroppe?
Måske gudernes vågende øjne. Eller en enkelt guds mange øjne.
De kan se alle lande. De ser alt.
Jeg ved snart ikke...
Jeg er ked af alt det, der er sket.
- Jeg er virkelig ked af det. - Du har intet at undskylde for.
Tak.
Arthur... Her er nogen.
- Nåde... - Smid den, eller du ryger i bålet.
Er du uskadt?
Det er blevet plyndret.
- Tror du, de har efterladt bøgerne? - Måske kendte de ikke deres værdi.
Er du klar?
Jeg føler, det var i et helt andet liv. Jeg går først ind.
Jeg har narret mig selv til at tro, mine forældre stadig var her.
Det ved jeg...
Bøgerne er væk, Merlin.
Nej...
De må være her et sted.
Det er de ikke.
- Det giver ingen mening. - Måske blev de brugt som brænde.
Træd frem og modtag din dom.
Du har hørt anklagen. Hvad har du at tilføje?
Først og fremmest vil jeg bede om tilgivelse.
Tilgivelse? Du slog min datter ihjel.
Lad hende tale. Brændte du klostret ned?
Ja.
Fortæl, hvad der skete.
Der er kræfter i denne verden, der skal behages -
- for at kunne holdes i ave.
Vi havde et ritual. Hvert år udvalgte vi en pige.
At vi valgte Guds vej betød ikke, vi afstod fra de gamle dyder.
- Hvad gjorde I med min datter? - Intet. Jeg sværger.
Du ofrede piger til Djævlen i et kloster!
Ikke Djævlen.
Kun få forstod, ritualet var nødvendigt.
Mange forstod det ikke.
Den aften ledte præsterne efter beviser på ceremonien.
Jeg brændte dem, men ilden bredte sig.
Jeg overlevede kun ved at springe ud af et vindue.
Hver eneste nat hører jeg hendes skrig.
Jeg ser hendes ansigt...
Minderne hjemsøger mig som en dæmon.
Er det alt, du har at sige?
Dette forandrer intet. Henrettelse er den eneste retfærdige løsning.
Det gælder en kvindes liv. Det bør overvejes omhyggeligt.
Når jeg er klar, meddeler jeg jer min beslutning.
Ryd salen.
Dér står hans skjold.
- Han er allerede død, ikke? - Du skal nok klare det, uanset hvad.
- Du kom! Hvor bliver han glad. - Tante Sarah.
Han var sikker på, du ville komme.
- Hvordan har han det? - Han holder ud og venter på dig.
- Du kom... - Ja.
Jeg har savnet dig, Alice.
Nej, far. Det er mig, Guinevere.
- Kan jeg gøre noget for ham? - Bare vær hos ham.
Da Zeus spurgte sin datter Artemis, hvad hun ønskede sig i treårsgave -
- bad hun om at få seks ønsker opfyldt.
Det første ønske var at få lov til at leve sit liv...
...uden at blive distraheret af kærlighed og ægteskab.
- Der er noget, jeg ikke forstår. - Så lang tid har vi ikke...
Meget morsomt. Du fører Arthur til Camelot.
Du hverver krigere fra hele riget -
- som skal bruge sine evner på at tjene den nye konge.
- Men du vil ikke bruge dine egne. - Det er noget andet.
Hvorfor? Er du bedre end os?
Fordi jeg hader kraften, jeg har i mig...
Fordi den skræmmer mig.
Fordi du fornægter den. Den styrer dig.
- Den trækker mig ind i mørket. - Så sørg for, den ikke får lov.
Det er det samme, når vi kæmper og lærer at undertrykke vreden.
Vi kæmper alle sammen, og vi lærer at styre os.
I stedet for at fornægte din kraft, bør du lære at elske den.
Tænk, hvad du så ville kunne udrette.
Hvad du ville kunne gøre for Camelot.
- Hvorfor sagde du det ikke? - Jeg skammede mig.
Du troede, du ville være i sikkerhed her.
Nej. Jeg kom for at hjælpe dig gennem din sygdom.
Og se dig nu. Du har tronen inden for rækkevidde.
Se, hvad du har. Så meget styrke. Du er så tæt på målet.
Du må ikke lade denne...
...misforståelse bringe os ud af kurs.
Som kongens søster kan jeg ikke ignorere dét, jeg har fået at vide.
Det forstår jeg.
Svigt mig nu ikke.
- Morgan... - Godnat, Sybil.
Det her var hans kjortel.
- Jeg skulle sørge for, du fik den. - Tak.
Vil du sige et par ord?
Tak, fordi I er her. Det betød uden tvivl meget for ham.
Jeg er så glad for, han kom for at være hos jer -
- så I kunne være hos ham til det sidste.
Vi har alle vore egne tanker om, hvad døden indebærer.
Måske er døden det bedste, der kan ske for os.
Cicero sagde: " De dødes liv bliver i de levendes erindring."
Vores kærlighed giver mennesker liv, selv når de er gået bort.
Mine forældre er altid hos mig i mine minder og i dén, jeg er.
Den, der har elsket, vil altid leve videre i en andens hjerte.
"Alt er forvandling. Alt forlader sin plads og går videre."
"At holde ud og være håbefuld, er at være modig."
"Kun kujonen bliver fortvivlet."
Godnat.
Far...
Er du klar?
Vi kan godt blive længere, hvis du ønsker det.
Nej. Lad os vende hjem.
Så mange bøger... Og de er alle sammen forskellige.
Alle disse nedskrevne erfaringer...
- Hvorfor gemte han dem? - Fordi han kendte deres værdi.
Fordi han regnede med, vi ville hente dem.
Hvorfra vidste du, hvor du skulle lede?
Vi fandt da det, vi kom efter.
- Skal vi ride? - Ja. Lad os tage hjem.
Er alt i orden?
Det er koldere i aften.
Nu er jeg forældreløs.
Vil du holde om mig?
Ikke andet. Jeg vil ikke føle mig alene.
Det er ikke gudernes øjne.
Det er de hedengangnes øjne.
De våger over os.
Den tanke kan jeg godt lide.
Leontes! Hvorfor har du så travlt?
En hjort skræmte min hest. Jeg blev smidt af.
- Kongens ridder såret af en hjort. - Skulderen gik af led.
- Lad mig. - Jeg klarer mig. Rør mig ikke.
Lad nu bare, som om du ikke vil nyde det her. Nej!
Leontes!
Se...
Nu...
Sådan, ja...
Du kan altså kontrolle kraften...
Se bare. Du er en engel.
Jeg har taget alt i betragtning. Du har oplevet en utrolig smerte.
Jeg gør ingen vennetjenester.
Straffen skal være passende.
Morgan...
Stille. Du må acceptere det her.
- Her er din gengældelse. - Det er ikke nok. Hun skal dø.
- Min afgørelse står fast. - Min datter døde! Og ritualerne?
De andre døde piger? Hun sagde, de blev udvalgt!
Du ved intet om at være udvalgt. Jeg tolererer ikke at blive modsagt!
Du vil have, hun føler din smerte. Den vil hun nu føle hver eneste dag.
Du vil have hendes liv for din datters. Det godtager jeg ikke.
Hun har fået sin straf, og du din gengældelse.
Gå nu, eller jeg tilkalder vagterne.
Vil andre anfægte min beslutning?
- Det er nu smukt. - Det skal være mere end det.
Det skal være et sted, man kan være stolt af.
Jeg tror dig.
Tak.
- Flot arbejde. Lige hvad vi behøver. - Et sted, hvor man kan tænke.
Det vil hele nationen blive.
Hvordan så der ud?
Der var smukt.
Tak, fordi du hjalp min hustru. Jeg er glad for, netop du gjorde det.
Det var mig en ære, men jeg begræder omstændighederne.
Vi har stadig meget arbejde foran os. Gawain, Brastias.
Tag 30 mænd med ud østpå og sæt faner op.
Lad alle vide, hvad I gør. Folket skal vide, de kan være trygge.
- Vi er kun lige kommet tilbage. - Det er kongens ordre. Hent fanerne.
Vi rider mod øst.
Må jeg høre om planerne for reparationen af loftet?
Nej, jeg har ombestemt mig. Loftet må aldrig repareres.
Vi skal kunne se himlen og huske, hvem vi tjener.
- Vi må aldrig glemme omverdenen. - Det kan jeg lide.
Tekster: Martin Schiær www.sdimedia.com